‫חיי נצח?‬
‫בדיוק. אתה תחווה כל עונג וצער שיש לעולם‬ ‫הזה להציע,‬
‫לנצח נצחים.‬
‫רק זכור, ברגע שתרצה שכל זה ייגמר,‬
‫אבוא ואתבע את נשמתך.‬
‫אתה מבין?‬
‫מעניין.‬
‫אני מסכים להתערבות הזו.‬
‫זה חותם את החוזה שלנו. דרך צלחה!‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫- מגרש השדים הכחול -‬
‫הצד האפל בלבי‬ ‫הוא עבר מצער שאי אפשר למחוק‬
‫זה בסדר, אני לא מתכוון לזה‬ ‫אני משחרר פרץ אנרגיה ומושיט את ידי‬
‫ממתי דרכי נהייתה בלתי נמנעת?‬
‫ועכשיו כולם נעלמו‬
‫לעזאזל עם הגורל הזה‬ ‫לא יכול לסבול את זה יותר, זועק לגאווה‬
‫לבד בעולמי‬ ‫שיר אהבה מהדהד‬
‫עולם משובש, משאלות מעוותות‬
‫האידאלים וימי המחר מתפוררים‬ ‫נמאס לי כבר מכל זה ומהשעמום הבלתי נסבל‬
‫להתראות, חיים יקרים‬ ‫אני נשבע שאשנה את גורלי‬
‫אחבל ואפצע למען הגאווה‬
‫לבד בעולמי‬ ‫עדיין אשיר על אהבה‬
‫עולם מעוות, משאלות להגשים‬
‫אני אבנה את הקשר ואת המחר החדש‬
‫נמאס לי מהכול, אך זה עדיין יקר ללבי‬
‫אלו חיי היקרים‬
‫דרך הענן שחור שבלבי עוברת קרן אור‬ ‫והשמיים בהירים‬
‫בואו נאבק, אין בי פחד‬ ‫אני מנופף בחרב פיפיות‬
‫לעזאזל!‬
‫רין!‬
‫אני בסדר! שריטה כזו היא חסרת משמעות!‬
‫מה זה?‬
‫זה קרע בממד!‬
‫הוא מרחיב את השער כדי לנסות לבלוע לתוכו‬ ‫את עולם העשייה!‬
‫ב-15 השנים האחרונות זה היה החלום שלי.‬
‫לאחד בין עשייה וגהנה, וליצור עולם חדש.‬
‫אם לא נעצור אותו, הכול יילך לפי התכנית‬ ‫של השטן.‬
‫רין! יוקי!‬
‫לא!‬ ‫-שיאמי!‬
‫זה...?‬
‫אתם נבלים שירסקו פרחי בר תמימים בידיכם.‬
‫אני, ארתור אוגוסט אנג'ל, אביא אתכם לצדק!‬
‫לקח לך הרבה זמן, קירח!‬
‫אני אחסל את זה. אתם פשוט שבו בשקט ותסתכלו.‬
‫אל תגיד לי מה לעשות!‬
‫שיסוף זודיאק!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא יועיל להכות אותו בנפרד. עלינו לתזמן‬ ‫את ההתקפות שלנו!‬
‫יוקיו צודק!‬
‫עלינו לעבוד כצוות,‬
‫או שלעולם לא נעבור את חומת הפלדה הזו.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬
‫לא שקעתי עמוק עד כדי כך שתצטרך לדאוג לי.‬
‫זה פוגע בכבודי שעליי לאחד כוחות עם‬ ‫בני השטן, אך אין לי ברירה.‬
‫טכניקת חרב השדים בשיטת קיריגקורה!‬
‫צורת בטן הנחש!‬
‫שן הנחש!‬
‫שיסוף זודיאק!‬
‫מה לכל ה...?‬
‫הצלחנו!‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-בלתי אפשרי!‬
‫רין!‬
‫מצאתם את מוריאמה?‬
‫לא, יותר מדי אנשים.‬
‫אל תגידו לי שהיא עם אוקומורה...‬
‫מה זה?‬
‫המחסום בטח נפרץ!‬
‫כל מגרשי השדים שכאן, התחילו לחסל‬ ‫את השדים האלה!‬
‫אלה מכם שפונו לכאן, עיברו לחלק האחורי!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא חשבתי שהשדים האלה יפלשו למקום כזה...‬
‫נראה לך שאוקומורה בסדר?‬
‫כמובן שכן!‬
‫גם אם תהרוג את הבחור הזה, הוא לא יתפגר!‬
‫יוקיו! אתה בסדר, יוקיו?‬
‫רין...‬
‫מה עם שער הגהנה?‬
‫הוא תוקף את העיר...‬
‫אני מצטער, רין...‬ ‫-יוקיו.‬
‫הכול באשמתי. כל זה קורה כי התערבתי...‬
‫אני חייב להודות שאתה אנוכי ועקשן,‬
‫ואתה לא מעריץ אותי בכלל כאח גדול.‬
‫ממש אח קטן אכזרי.‬
‫מעולם לא אמרת מילה על זה שיכולת לראות‬ ‫את זה שאני שד.‬
‫בנוסף, אתה מורה במכינה ומעל הכול, פלדין?‬
‫אני אומר לך, כשיש אח מלא יכולת כמוך זה ממש‬ ‫נטל על אח גדול.‬
‫אווץ'!‬
‫בחייך, סמוך עליי לשם שינוי, כמו שעשית‬ ‫כשהיינו ילדים.‬
‫רין...‬
‫רין!‬
‫קורו! איפה היית?‬
‫סליחה. לא אברח יותר!‬
‫אחרי הכול, אני בן הלוויה של מגרש השדים‬ ‫החזק מכולם, שירו!‬
‫עלה עליי, רין!‬ ‫-בסדר!‬
‫אבוא אתכם גם!‬
‫יוקיו... אתה יכול...?‬
‫מאחר וכוחות השד שלי התעוררו, נראה שעכשיו‬ ‫גם אני יכול לשמוע את קולו של קורו.‬
‫תתן גם לי לרכב עליך, קורו?‬
‫אוקיי! נלך יחד!‬
‫בניו של השטן מגיעים...‬
‫זה לא קשור בכלל ללהיות שד או אדם.‬
‫שני אלה פשוט אוהבים את העולם הזה, עשייה,‬ ‫העולם בו חיו עם שירו.‬
‫יוקי, רין... בבקשה...‬
‫חיזרו בשלום!‬
‫מהר! מכאן!‬
‫לעזאזל, הם לא מפסיקים לבוא!‬
‫אני רק מקווה שרין והאחרים בסדר.‬
‫קודם כל, בואו נתרכז בלעבור את זה בעצמינו.‬
‫קדימה!‬
‫הערפל השחור שהופיע הערב סביב אקדמיית צלב‬ ‫האמת עדיין לא התפזר‬
‫ואזהרת פינוי הועברה‬
‫לכל האזרחים ברדיוס של 20 ק"מ מבית הספר.‬ ‫-גם אם אצא לשם עכשיו, כנראה שלא אועיל.‬
‫אני פשוט חייבת לעשות את מה שאף אחד אחר‬ ‫לא יכול.‬
‫בבקשה, אל החרשים... שמור בשבילי על ריו‬ ‫והאחרים.‬
‫הם לא נגמרים!‬
‫החזיקו מעמד, כולם!‬
‫עד הבוקר השדים יהיו הרבה פחות פעילים.‬ ‫אנחנו רק צריכים להחזיק מעמד עד אז!‬
‫בוקר? אבל השמש רק שקעה!‬ ‫-לא נשרוד בקצב הזה.‬
‫מר אדצ'י...‬ ‫-מה, מיווה?‬
‫הסניף היפני מחובר למפקדת הוותיקן, נכון?‬
‫אז? מה עם זה?‬
‫הפרש הזמנים בין יפן לוותיקן הוא שבע שעות.‬
‫מה? מה זה אומר? מה לגבי הפרש השעות?‬
‫אם נשתמש במפתח קסם, נוכל להתפנות אל מפקדת‬ ‫הוותיקן, לא?‬
‫ומאחר ושם עדיין אמצע היום...‬
‫יופי, הנה השמש!‬
‫מיווה, זה מבריק!‬
‫עכשיו כל מה שנותר לנו לעשות זה למשוך שדים‬ ‫אל הכיכר הזאת.‬
‫בעצם, אין צורך להרחיק לכת כל כך.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫לעזאזל!‬
‫הנה זה בא!‬
‫החזיקו חזק!‬
‫תודה, קורו!‬
‫רין, אתה חייב לתקוף את השער עצמו.‬ ‫-המעצבנים האלה עומדים לי בדרך.‬
‫גם אם אתן פגיעה ישירה, הם סתם יגנו‬ ‫על זה שוב.‬
‫ליצור שמש?‬
‫נכוון את אור השמש אל הסניף היפני.‬
‫כך לא נצטרך לנטוש את הסניף היפני,‬
‫וגם נוכל להימנע מלחשוף לסכנה את האנשים‬ ‫שבוותיקן.‬
‫אנחנו מוכנים כאן.‬
‫טוב, בואו נתחיל!‬
‫הנה הם באים!‬ ‫-כולם להתכופף!‬
‫מה האור הזה לכל הרוחות?‬ ‫-איזה יופי...‬
‫השדים נרתעים... רין!‬
‫אני יודע! זו ההזדמנות שלנו!‬
‫רין!‬ ‫-רין!‬
‫יוקיו!‬
‫רין!‬
‫הם עפים!‬
‫בראבו! מדהים!‬
‫לא דמיינתי שיוכלו לשלוט בלהבות האלה‬ ‫עד כדי כך!‬
‫אתם נפלאים! האחים אוקומורה!‬
‫קדימה, רין!‬
‫כן! אנחנו עומדים לרסק את השער הזה!‬
‫למה... למה שבניי... בשרי ודמי ושל יורי...‬
‫למה שתשמידו את החלום שלי?‬
‫לא אכפת לנו מהחלום שלך!‬
‫אנחנו רק רוצים להגן...‬
‫על חברינו היקרים!‬
‫העולם בו אנו חיים!‬
‫כל מה שאנו רוצים זה להגן עליהם!‬
‫מה האור הזה?‬
‫הוא ממש חמים.‬
‫רין... יוקי...‬
‫השטן...‬
‫יורי...‬
‫סלחי לי. לא הצלחתי להגשים את החלום שלך.‬
‫נחפזת יתר על המידה.‬
‫אם המסלול שבחרנו היה נכון או לא...‬
‫את זה הילדים שלנו יגלו עבורנו.‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫בלגן גדול.‬
‫נראה לכם שזה נגמר?‬
‫היי!‬
‫אוקומורה!‬ ‫-שלום!‬
‫הם חיים!‬ ‫-אני לא מאמין שאתם בריאים ושלמים!‬
‫מטומטם ארור!‬
‫להדאיג אותנו ככה?!‬
‫אז מה קרה לשטן?‬
‫אני מניח שהוא בטח חזר לגהנה...‬
‫אבל יש סיכוי שיום אחד הוא יחזור.‬
‫הבנתי.‬
‫רין! יוקי!‬
‫שיאמי!‬
‫מה שניכם חשבתם לעצמכם? אתם תמיד כאלה‬ ‫חסרי זהירות!‬
‫היא כועסת עלינו!‬
‫עשו לי טובה, אל תדאיגו אותי ככה.‬
‫תודה, שיאמי.‬
‫מה את, אימא שלנו?‬
‫באמת... אתם כזאת חבורה בעייתית.‬
‫טקארה...‬
‫איפה היית כל הזמן הזה?‬
‫הגן המיניאטורי האהוב שלך נהרס לגמרי, אחי.‬
‫אחי?‬
‫סליחה... נזכרתי במשהו.‬
‫על אדם מסוים שלפני כמה מאות שנים הסכים‬ ‫לאתגר שלי.‬
‫אתגר?‬
‫בדיוק. זה היה ממש מאבק ענקי לחיים ולמוות.‬
‫מי משניכם ניצח?‬
‫אני, כמובן... אך ברגעיו האחרונים, זה מה‬ ‫שהאיש צעק...‬
‫עצור, זמן. אתה כה יפה!‬
‫מה שהרגשת באותו רגע... אני מאמין שעכשיו‬ ‫אני מבין את זה.‬
‫מחוברים...‬
‫כמו פרפר מרקד זה מרפרף‬ ‫אור מסתורי המרחף בחלל‬
‫זה לא העולם שאנו מכירים‬
‫אנו נמשיך ליפול באותה מהירות‬
‫חתוך את החבל‬
‫המספרים רצים לי בראש‬ ‫מסתובבים ואז נוסקים‬
‫וטעות עצומה עוברת ללא הבחנה‬ ‫מחברת את כולנו, מאדם לאדם‬
‫חוט כחול חיוור ונוצץ‬
‫כה יפה, נראה כמו חוט משי‬
‫יכול להיות שזו השרשרת המכונה "גורל"?‬
‫חפש אותה, אך היא לוכדת אותך‬ ‫לעולם לא תגיע אליה‬
‫מהם החיים המחוברים?‬
‫לחשוב שאין מנוס‬ ‫זה כה טיפשי ויפה‬
‫חיים מחוברים‬
‫חפש אותה, אך היא לוכדת אותך‬ ‫לעולם לא תגיע אליה‬
‫מהם החיים המחוברים?‬
‫לחשוב שאין מנוס‬ ‫זה כה טיפשי ויפה‬
‫יש חיים מחוברים‬
‫עבר חודש מאז אותו יום.‬
‫מפיסטו... לא, התכוונתי...‬
‫המנהל יוהאן פאוסט הוצב מחדש באקדמיה.‬
‫והם הצליחו להתחיל ללמד שוב.‬
‫המנדראק היה בשימוש כמעורר תשוקה מלפני‬ ‫ימי ישו. השורש הוא בצורת גוף אנושי.‬
‫חשוב לזכור שכשמושכים אותו...‬
‫אם מישהו שומע את קולו, זה אומר שהוא ימות.‬ ‫-מסיבה כלשהי, הורד יוקיו מדרגת הפלדין,‬
‫אי אפשר להימנע מזה עם אטמי אוזניים.‬ ‫-והוא הורד לדרגת ביניים ראשונה.‬
‫אנשים בימי הביניים, אם מצאו את המנדראק...‬ ‫-אמרו שזה עניין של משאבי אנוש בוותיקן.‬
‫אבל אני לא בטוח לגבי הפרטים.‬
‫היי, לאן אנחנו הולכים?‬
‫אין לי מושג. אני לא יודע.‬
‫אתה מבקש ממני להצטרף ואתה לא יודע לאן?‬
‫המנהל מסר לי את המפתח הזה בעצמו‬
‫והוא אמר לי ללכת איתך.‬
‫מה קרה?‬
‫הבנתי.‬
‫היי, יוקיו?‬
‫ממש לפני שהשטן נכנס לתוכי‬
‫הזיכרונות שלו התחילו לזרום בי.‬
‫זה היה כאן, עמוק ביער המרוחק הזה, כשאימנו‬ ‫ילדה אותנו,‬
‫והקריבה את חייה בשביל זה, אתה יודע.‬
‫מה לכל ה...?‬
‫איש שלג. תת זן של גולם.‬
‫קדימה. נראה לי שהם יובילו אותנו.‬
‫זה המקום בו אתה ואני נולדנו.‬
‫לילה מושלג אחד, אבא מצא אותנו כאן.‬
‫אחרי שאימא השאירה אותנו לטיפולו של אבא,‬ ‫היא נשמה את נשימתה האחרונה.‬
‫זו... אימא שלנו?‬
‫ראית אותה בזיכרונות ההם, נכון?‬
‫אז ספר לי, איך הייתה אימנו?‬
‫היא הייתה אישה מקסימה מאוד.‬
‫זה לא עוזר לי. אתה צריך יותר... כמו מי היא‬ ‫נראתה, אילו עיניים היו לה? אילו עפעפיים?‬
‫רין...‬
‫אני תוהה אם היה נכון לנו להיוולד אל‬ ‫העולם הזה.‬
‫אם לא היינו קיימים, אימא ואבא לא היו מתים‬
‫ואף אחד ממי שסביבנו לא היה נפגע.‬
‫מה אתה, אידיוט?‬
‫זה בגלל שהם נאבקו כל כך, שאני ואתה נולדנו.‬
‫אלו חיים יקרים שהם נתנו לנו.‬
‫אתה צודק.‬
‫רין... הורים הם ממש מדהימים, נכון?‬
‫בטח שכן!‬
‫בגלל שהם ההורים שלנו.‬
‫- אין כניסה -‬
‫סיימנו לחסום את צומת צלב האמת למסלול שלוש.‬
‫סיימנו לחסום את אזור השער הדרומי‬ ‫של האקדמיה.‬
‫האויב הוא גוסטריידר.‬
‫שד אכזרי שנכנס לתוך גוויות וגורם‬ ‫לתאונות דרכים גדולות.‬
‫שימרו על ערנות!‬
‫הנה זה בא!‬
‫שלום לכולם!‬
‫רין! מה אתה עושה?‬
‫אקסווירים אינם רשאים להשתתף במשימות הכנעה!‬
‫אל תהיה כזה מרובע.‬
‫אחים אמורים לאחד כוחות ולעבוד יחד בכל מצב.‬
‫זה מסוכן! צא מכאן ברגע זה!‬
‫רין, זהירות!‬
‫רין!‬
‫הצלחת!‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-רין!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫האויב הוא שד מהסוג שנכנס בכלי רכב, אז הוא‬ ‫העביר את עצמו מהאופנוע אל המשאית הזו.‬
‫תפסיק, יוקיו!‬
‫למה הפרעת לי?‬
‫תסתכל טוב! יש מישהו ברכב!‬
‫הוא רק גופה עכשיו!‬
‫אין לנו ברירה אלא להשמיד אותו‬ ‫יחד עם המשאית!‬
‫למה אתה מחליט אם אנו מוותרים עליו או לא?‬
‫הוא משתגע כי לא הבאנו אותו למנוחה‬ ‫כמו שצריך.‬
‫אם הוא פוגע באנשים אין לנו ברירה אלא‬ ‫להשמידו!‬
‫טעות! עלינו לשמוע מה יש לו לומר‬ ‫ואז נגרש אותו.‬
‫זה מה שמגרש שדים אמיתי יעשה!‬
‫כאילו, אני יודע שזה מה שהזקן היה אומר.‬
‫רין...‬
‫תפסיקו עם השטויות, שניכם! הנה הוא בא!‬
‫אני אסיח את דעתו.‬
‫בזמן שאני עושה את זה, נסו למצוא את חולשתו.‬ ‫קדימה!‬
‫רין!‬ ‫-היי!‬
‫- פרק 25: עצור, זמן -‬
‫תרגום כתוביות: יובל מזרחי‬